Zaber!
Damien.
Zdá se mi...
... o růži...
a o tom, jak dlouho padám se schodů.
Světlo bude svítit tohoto dne, neboť se nám narodil Pán.
A jeho jméno je Báječný. Bůh. Kníže pokoje.
Hunterovy doky. Průzkum ukončen. Nic jsme nenašli.
Rozuměl jsem, Rivere. Opakuji, rozuměl jsem.
Pokoj vám zanechávám. Svůj pokoj vám dávám.
Jako svět dává, i já dávám vám. Nezoufejte ve svém srdci.
Pokračujeme na severovýchod, přibližná pozice...
Hospodin jest mým světlem a záchranou. Čeho se mám bát?
Hospodin jest ochráncem života mého.
- Jak se mi dařilo v testu z teologie? - Doporučuji ti změnit si jméno na Rajneesh.
- Opravdu? - Bůh je jako žnec síly?
Nežertuju.
- Otče, všechno je relativní. - Skutečně?
- Anebo, možná, že ne. - Mám rád lidi, co znají svou mysl.
No dobře. Musím už jít. Jedu do Philly.
- Rychlost zabíjí. - To říká kdo?
Já ne.
Otče, ve své modlitbě za mrtvé jste se zmínil o jistém Damienu Karrasovi...
Ano.
- Otče, není to ten... - Ano. - ... co zemřel při pádu na těch schodech?
Ano, je. Bylo to před patnácti lety.
- Slyšel jsem... - Mohl bys, prosím, zmizet?
Dobře, dobře. Už mizím.
Máme víc brambor?
Podal byste mi, prosím, sůl? Děkuji.
Joey, ty jsi řekl něco, co urazilo Toma Loweryho?
- Je to náš největší dobrodinec. - Ach, ano.
Co jsi mu řekl?
Ježíš tě má rád. Všichni ostatní si myslí, že jsi vůl.
Otče presidente?
- Dobré jitro, Johne. - Bolí mne záda...
- Musíme mít vlastní Olympiádu? - Nějaké plány na dnes, Joe?
- Odpoledne se budu koukat na Wonderful Life. - Výborně.
- Viděl jsem to třicetsedmkrát. - To je obdivuhodné.
- Máš nějaký oblíbený film? - Mouchu.
- Půjdeš sám anebo někoho vezmeš sebou? - Půjdu s Billem Kindermannem.
- S tím policajtem? - Jo.
Každý rok touhle dobou mívá deprese, takže se ho snažím podržet.
Nemohu uvěřit tomu, cos právě řekl. Co je tohle za svět?
Jsi snad ňáký zvíře? Víš, o čem je MacBeth?
Tak já ti to povím. Je to hra o ochromení smyslu pro morálku.
Řeknu Ryanovi, že se v tomto případě nemáme čeho držet. A víš, co mi řekne?
Něco vyhraješ, něco ztratíš.
Jseš rasista, Ryane. Víš to?
Na vstupních zkouškách pro policisty je otázka: "Co je vzteklina a co se s ní dá dělat?"
Ryan řekl: "Jsou to židovští kněží...
... a já bych pro ně udělal cokoliv by bylo možné."
- Co bylo vražednou zbraní, Stedmane? - Jen bych hádal.
Když ne my, tak kdo? Když ne teď, tak kdy tedy?
Dobře, možná, že to bylo něco jako zahradnické nůžky.
- Jsme ztraceni. - Nerozuměl jsem ti.
Dával jsem znamení bytostem na Marsu. Někdy odpovědí.
To je sranda.
Užíváte si svůj luxusní pobyt na palubě Patny, Lorde Jime?
Chci, abys ihned poslal do Richmondu spěšný telex kvůli spisu o tom blíženeckém vrahovi.
- Blíženec je už patnáct let mrtev! - Mluví s tebou někdo?
- Ale vždyť je mrtvý! - Měl by dosud žít.
- A co ohledání? Kdy bude? - Zítra.
Zítra, zítra...
Odcházím. Ryane, Stedmane, jděte domů. Jděte domů ke svým rodinám.
Promluvte si o Taliánech.
- Máš hlad? - Ne. Dám si jen kafe.
- Byls vzhůru už od pěti ráno. - Mám tohle.
- Jak ses měla s Virginií? - Fajn. Stavili jsme se na večeři a...
... místo brambor podávali Máminu krupici.
Takže teď říká: "Tihle Židé jsou blázni."
To jsou. Jsou všichni praštění. Příště budou chtít jíst papáju.
- Můj Bože! - A jak ses měl ty?
Báječně. Konečně se nám podařilo vystopovat Muškina, toho teroristu z Georgetownu,
... co se lidem vloupává do domů a kompletně je přemaluje.
- Jsi v pořádku, Bille? - Ahoj, tati.
- A hned nashledanou? - Jdu na hodinu tance.
- S těmi vlasy vypadá jako Pocahontas. - Dej si pozor na červený střevíce.
- Takže teď jsi doma. - Ne ne, dnes musím jít potěšit Otce Dyera.
Co tady děláš? Zakládáš snad řád Šmírujících Otců?
Stál jsem tam venku snad celá století. Mezitím byli zvoleni čtyři papežové. Řekl bych podle toho množství bílého kouře.
Služební záležitost.
Dobře, jdu pozdě. Vím to. Je mi líto. Mám...
- Chcete na to máslo? - Ne. A mohl bych, prosím, dostat dvě koly?
- Střední nebo velké? - Střední.
- Co to děláš? - Potřebuju pár kapek citronové šťávy.
- Nestihnem začátek filmu. - Kdysi jsem naslouchal spovědím dětí.
A teď jsem závislý na citronové šťávě.
Ti blázni to na tebe dýchaj, a já mám kolem toho všeho takový pocit, že je to snad návykové.
No, předpokládám že máš sebou spoustu růženců a podobných krámů...
Ne ne. Nic takovýho. Možná bys měl jít domů a odpočinout si.
- Nemůžu jít domů. - Proč?
- To ten kapr. - Víš, co jsem si myslel, že vidíš...
Otče, máme na návštěvě matku mojí ženy.
V úterý večer bude dělat kapra. Je to chutná ryba.
Nic proti tomu nemám.
Ale protože je pravděpodobně plný nečistot, kupuje ho živýho.
A už třetí den...
... pluje sem a tam v mojí vaně.
Sem...
... a tam.
A já to nesnáším. Nemůžu se na něj koukat.
Jak hýbe těmi žábry.
Otče, všiml jste si, že stojíte dost blízko mě?
Ano. Nekoupal jsem se už tři dny.
Nemůžu jít domů pokud bude ten kapr naživu.
Protože pokud ho tam uvidím plavat, zabiju ho!
- And a saIad. - Okay.
Celý svět je obětí vraždy, Otče.
Cožpak by Bůh, který je dobrý, mohl vynalézt něco jako smrt?
Zkrátka a dobře, je to hnusná myšlenka. Nepopulární, Otče.
- Zlořečíte Bohu. - Komu mám tedy zlořečit?
- Vy nechcete žít navěky. - Ale ano.
- Nudil byste se. - Mám své koníčky.
Mezitím, máme tu rakovinu, mongoloidní děti a vrahy...
... monstra slídící po celé planetě. Dokonce i v jejím okolí.
Právě teď všechny naše děti trpí...
... a ti, které milujeme, umírají.
A ten váš Bůh tančí radostně vesmírem
jako nějaký kosmický Billie Burke.
- Bille, ono se to všechno dá dohromady. - Kdy?
- Na konci věků. - Tak brzy?
Ne, my tam budeme. Budeme žít věčně. Jsme duchové.
Jak rád bych tomu věřil.
Je to kvůli tomu zavražděnýmu dítěti, že? Slyšel jsem to ve správách.
Chcete o tom mluvit?
Znal jste ho?
Trochu. Z chlapeckého policejního klubu.
Jmenoval se Thomas. Thomas Kintry.
Černoch kolem dvanácti let.
Vrah...
... mu do obu očí... zapíchl železnou tyč...
... a potom mu uřezal hlavu.
Je to tak v pořádku, Otče? Mohu vám přinést něco jiného...
Ještě kávu?
Na místě hlavy měl hlavu z Kristovy sochy...
... natřenou načerno, jako v nějaké pouťové šou, víte?
Oči a ústa byly bílé.
Pan Bones.
Chlapec byl ukřižován...
... na dvou veslech.
Nechť je Pán ve tvém srdci a nechť ti pomůže vyspovídat se ze tvých hříchů.
- Ano? - Já...
... mám poskvrněné svědomí, Otče.
Potřebuji se vyspovídat...
... z tolika věcí.
Pokud šlápnu na dvě stébla slámy ve stínu kříže...
... cítím potřebu se z toho vyspovídat.
- Mučí mě to. - Pokuste se tedy o dobrou spověď.
A pamatujte, že nám Kristus promíjí všechny naše hříchy.
Jen ty malé. Nic.
Sedmnáct, Otče.
První byla ta číšnice při Candlestick Parku.
Podřezal jsem jí hrdlo a díval se, jak krvácí.
Krvácela hodně...
Je to problém na kterém pracuji, Otče.
Všechno to krvácení.
Nevím. Nevím. Byl tak hodný...
- Přemýšlel jsem... - To je nové?
Potřebujeme odsud otisky? Našli bychom leda otisky kněží...
Ano, vím.
- Tak potom oč jde? - Pokouším se dělat svou práci.
Už máme správu z ohledání toho chlapce.
Ano?
Kintry nezemřel proto, že mu uřizl hlavu.
Píchl mu injekci látky, která se jmenuje succinylcholín.
Používá se v elektrošokové terapii. Ale deset miligramů...
... na každých padesát liber váhy způsobuje okamžitou a úplnou paralýzu.
Nemohl se hýbat ani křičet, když ho vrah rozřezával.
- Byl při vědomí? - Ano. O všem věděl.
Ta látka působí na dýchací systém.
Pomalu se udusil.
Paní Scottová, hlaste se prosím na sesterně.
Otec Dyer. Joseph Dyer. D-Y-E-R.
- Je v místnosti 411. Je to tam dole. - 411.
Doktore Millere, linka 118.
Co má znamenat ten nesmysl?
- Nic špatného. Jenom nějaké testy. - Nemůžou najít žádného králíka?
- Neznám vás. - Čtete Women's Wear Daily?
No a? Chcete snad abych dával duchovní rady ve vzduchoprázdnu? To je pro mě?
Našel jsem to na ulici. Řekl jsem si, že se vám to bude hodit.
Myslím, že jste mi říkal, že vám nic není.
Ne, není. Můj bratr Eddi měl ty samé blbé příznaky celá léta.
- Váš bratr Eddie zemřel ve třiceti letech! - No a? Zabili ho ve Vietnamu.
- Mohli by tu být jisté souvislosti. - Souvislosti?
- Jste si jist že to není nic vážného, Joe? - No, Eddie... - Sakra držte o Eddiem hubu!
- Eddie byl na nervy. - Vy znervózňujete hodně lidí.
- Jenom hříšníky. - Každého!
- Je tady všechno v pořádku, chlapi? - Ano!
- Jsem jen unavený. - No tak zavolejte na recepci a zamluvte si pokoj.
- Přinesl jsem vám hamburgr, Otče. - Nemám hlad.
- Snězte polovinu. Je z Clyde's. - A odkud je druhá polovina?
Z kosmu. Z vaší vlasti.
- Kdo sem ho sem zavřel?! - Tady je ale klid, co?
Idylický.
- Ty věci vás jednou zabijou. - Aspoň jsou zticha.
- Pan Horowitz? - Ne.
- Tady je 409ka? - 411.
Nevadí.
Jdi v pokoji, mé dítě. Nechť je Schwartz s tebou.
- Neměl byste si číst v evanjeliích? - To není moderní.
- To je pravda. - Sakramentská pravda.
Ty šaty jsou nudné. Nemůžete mi přinést něco ke čtení.
- Musím už jít. - Nemůžete mi něco přinést?
- Mám mluvnici. - Ne, National Enquirer a Star.
V Indii jsou jezuitské mise, Otče. Nemohl byste najít nějakou, ve které byste pracoval?
Tohle jsou všechno vydání z posledního týdne. Všechno jsem už přečetl.
Pokud dovolíte, Otče, zanechám této mystické konverzace. Z přílišného množství estetiky mě bolí hlava.
- Řekl jsem snad něco? - Matka Indie vás volá, Otče.
Doktore Kincade, na ortopedii, prosím.
EKG nastaveno na ER. EKG nastaveno na ER.
Hlasivky otce Kanavana byly ochromeny.
Nemohl ze sebe vydat ani hlásku, nemohl volat o pomoc. Takže si dal vrah hezky načas.
- Zase succinyIchoIín? - Přesná dávka způsobující paralýzu.
Příliš málo a nestane se nic. Ale předávkování způsobuje okamžitou smrt.
Náš přítel má lékařské zkušenosti. Našly se na místě činu nějaké zbytky kůže?
- Žádná stříkačka. - A co analýza otisků prstů?
- Většina otisků patřila knězi. - Řekl jsi většina?
Máme něco jiného.
Tady přesně, na vnitřní straně těchto dvířek. Je to divné.
- Tohodle se nikdo nedotýká, jenom kněz. - A vrah.
Chce mít dvířka zavřená, tak aby další na řadě nevěděl, že je Kanavan mrtev.
Takže jde rukou dovnitř a téměř to zavře.
Potom musí ruku vytáhnout ven a dokončit to ze zadní strany.
Takže otisky z těch vesel, co byl ukřižován ten kluk, se shodují s těmi z dvířek?
Jsou tytéž.
Nebo snad nejsou?
Tyto vraždy tedy spáchali dva různí lidé?
- Kde je Julie? - Na hodině tance.
- Tak pozdě? Bille, vždyť je jen deset hodin.
Je moc pozdě.
Prosím, pozor! Pozor!
12:18 do Elsewhere odchází z koleje 11.
Všichni cestující ať se odeberou ke bráně.
Pusťte mě z tohohle zatracenýho bílýho domu!
- Je to tak! - Není! Je mimo mezí!
- Čára je v mezích! - Není!
Dotklo se to špíny!
Země, slyšíte nás? Pokoušíme se o komunikaci.
- Příjem, prosím. - Živí jsou hluší!
- Nejdříve přicházíme sem. - Poručíku!
- Jak se máte, poručíku? - Thomasi, je mi tak líto, žes byl zavražděn. Chybíš mi.
Taky mi chybíte.
- To by mě tada zajímalo, zda se nám tohle oboum zdá. - Ne, Bille. Mně se to nezdá.
Kinderman.
Co mi to vykládáte?
Počkejte!
Něco takového jsem neviděl snad dvacet let.
Doktore Bartlete, volejte, prosím, operátora. Doktore Bartlete, volejte, prosím, operátora.
EKG nastaveno na ER. EKG nastaveno na ER.
Doktore Bartlete, volejte, prosím, operátora. Doktore Bartlete, volejte, prosím, operátora.
Co je tohle?
Co je to? Co je v nich?
Všechna krev Otce Dyera.
Cože?
Všechna jeho krev?
Do poslední kapky.
Všechno je dokonale čisté. Na sklenicích není jediná šmouha.
Je tu jen ten nápis psaný jeho krví.
Nápis?
Na zdi.
Je to báječný život.
- Doktore Hoffmane, linka 412, prosím. - Poručíku. - Doktore Hoffmane, linka 412, prosím.
Vezměte si oddíl mužů.
Přesvědčte se, že jsou všechny dveře do nemocnice zavřené. Všechno pořádně prohledejte.
Nikdo dovnitř. Nikdo ven.
Pouze naléhavé případy.
- Nikdo. - Dobře.
EKG nastaveno na ER. EKG nastaveno na ER.
Takže...
... kdy bylo objeveno tělo?
- V šest. - Kým?
Viděla jste ho v pět hodin?
- Ano, to souhlasí. - Byl vzhůru?
- Byl vzhůru. Přišla jsem, abych mu podala léky. - Jak dlouho vám to trvalo?
- Tak minutu. - A co bylo potom?
Vrátila jsem se na recepci.
A byla jste tady, dokud jste Otce Dyera neviděla znovu v šest hodin, ano?
Ano, to souhlasí.
- Byla jste zde nebo v kanceláři? - Byla jsem v kanceláři, psala jsem zprávy.
Takže pokud by někdo vešel do pokoje Otce Dyera mezitím, co jste odešla a vrátila se...
- ... nemusela jste nikoho vidět. - Ano.
- Viděla jste někoho jiného vejít do pokoje? - Ne, neviděla.
- Anebo vyjít z pokoje? - Ne, neviděla.
Viděla jste někoho na chodbě? Viděla jste někoho na chodbě?
- Paní Cleliovou. - Viděla jste paní Cleliovou?
- Ne, ne přesně. - Ne přesně?
- Našla jsem ji v úplném bezvědomí. - Kdy to bylo?
Když jsem šla otci Dyerovi podat poslední léky.
- V pět nebo v šest? - V šest.
Paní Cleliová je pacientka?
- Ano, je. - Na neurologii?
Doktor Randolph na vyšetřovací stanici 2. Doktor Randolph na vyšetřovací stanici 2.
Jak se dnes máme?
Všichni jsou neškodní.
Máme zde samozřejmě i vážnější problémy.
Několik katatoniků, některé s Alzheimerem, autisty.
- Ty jsi můj syn? - Byl bych moc hrdý, kdybych byl.
Ty nejsi můj syn.
Ta vaše dívka je támhle.
Paní Cleliová?
- Jmenuji se William Kinderman. - Ano?
- Pomohla byste mi, prosím? - A co moje rádio?
- Promiňte? - Řekla jsem moje rádio.
Neopravíte ho?
Tady nikdo nikdy nic neopraví. Pořád samé koláče a ančovičky.
Jděte pryč! Já nikdy nemluvím s cizími lidmi.
- Já jsem opravář rádií, paní Cleliová. - No tak ho opravte.
- A co je s ním? - Mluví z něj mrtví lidé.
Je tady. Vidíte?
Ano, vidím.
Věděla jsem, že nejste opravář rádií. To co držím je přece telefon.
To je v pořádku. Ani jiní lidé by nepoznali ten rozdíl.
To je v pořádku.
Máte moc milou tvář.
Bude se vám dařit.
- Měl jste štěstí, že měla mluvící den. - Děláte si legraci?
Ne, je téměř katatonická. Dovnitř a ven.
- Co je tohle? - Vyrušená služba.
Když chcete ven...
... zadáte čtyřmístný kód, který vyšle signál do řídícího centra.
Vnitřní dveře se otevřou a operátor vykoná přes neprůhledné sklo vizuální kontrolu.
- A kombinace se každý den mění. - Rád bych se tady porozhlédl.
Bille.
Poručíku...
Pane, doktor Freedman šel na balistiku. Myslím, že byste měl přijít.
Smrti, nebuď pyšná
I když někteří zvali tě Mocnou a strašnou
Nejsi taková.
I když naši nejlepší muži Jdou s tebou
Klid jejich kostí A duše spočinutí
Leč těch, které myslíš Že přebíráš.
Ubohá smrti, neumírej.
Mě také nemůžeš zabít.
Bylo mi teprve jednadvacet když jsem zemřel.
Tady je nemocnice a ne nějaká válečná zóna!
Jak chcete abychom drželi lidi v klidu, když...
Na to co děláte potřebujete soudní příkaz, abyste to mohli dělat!
Podívejte, já oceňuji vaše úsilí zabránit další tragédii v naší...
Pomyslete ale na stav mysli našich pacientů, když tady máte ty policisty...
- Poručík chce, aby se sejmuly otisky. - Otisky?
- Ne. Ne za vašeho života. Ani za nic, Jose! - Je přímo tady.
- Chcete s ním mluvit? - Slyšeli jste někdy o praktikách?
- Slyšel jste někdy o blíženeckém vrahovi? - Slyšel jsem co?
- Ptal jsem se... - Ano! Samozřejmě, že jsem o něm slyšel. No a co?
- Je mrtev. - To je pravda. Zemřel na elektrickém křesle.
- Ale proč tady mluvíme o... - Moment, hned to vysvětlím.
Ano, Blíženec je mrtev. Všichni to víme.
Pamatujete si na všechny ty příběhy v novinách a televizi...
o jeho zvláštním modus operandi? Připomínám vám to.
Předpokládaně byl prostředník na levé ruce oběti vždy...
... useknut. Vždy chyběl.
Dále pak, jak nám bylo řečeno, vrah vyřezal na zádech oběti...
... znamení zvěrokruhu.
- Symbol Blíženců, dvojičky. - To bylo před patnácti lety.
- Pokračujte, poručíku. - Temple, proč podporujete...
Držte hubu!
Promiňte.
EKG nastaveno na ER. EKG nastaveno na ER.
Blížencův modus operandi, o kterém jste slyšeli, je nesprávný.
Prst chyběl nikoliv na levé, ale na pravé ruce oběti.
Byl to ukazovák. Tenhle.
A znamení Blíženců nebylo vyřezáno...
... na zádech oběti,
ale na levé dlani oběti.
Vědělo o tom jen richmondské oddělení vražd. Nikdo jiný.
Tisk byl dezinformován aby zaváděl ty,
kteří o sobě každý den tvrdili, že jsou tím blížencovým vrahem.
"Jak jste ho zabil?" "No nejdřív jsem mu uřízl prst" říká ten blázen.
"A na zádech jsem udělal svou značku." Další!
Ale v tomto případě, pánové...
... tři sťaté hlavy, tři oběti...
... s tímhle useknutým prstem. Tím správným...
A se znamením Blíženců tady.
Tady!
Ještě něco.
Blíženec psal do novin a chvástal se svými vraždami.
Na konci slov psal vždy dvě L.
Ve kterémkoliv slově dvě L. Jako ve "wonderfull".
Ano.
Jména obětí se začínala vždy na K, jako například Karl, jeho otec.
Ten slavný kazatel, kterého nenáviděl a chtěl znemožnit.
A kterého chtěl zabít a zabíjet a zabíjet.
Ale ten kněz, Otec Dyer, Joseph Dyer...
Druhé jméno Otce Dyera bylo Kevin.
Kevin.
I to by stačilo.
- Bylo by zapotřebí hodně síly? - Ne, vůbec ne.
Ve skutečnosti velmi málo.
Jsou aktivovány pružinou. Otevřete je, a samy se zavřou.
Je těžké je jen otevřít.
Jsou trochu ztuhlé.
Potřebují seřídit.
- Co je to? - Co?
Ta nálepka.
- Je to jen nálepka ze zásilky. - Jsou nové?
Právě přišly.
Náhrada?
Kde jsou ty staré?
Dva kněží a ukřižovaný chlapec, Otče.
Zjevně to má něco s náboženstvím. Ale co?
Já nevím, co hledám. Tápu ve tmě.
Ale kromě toho, že byli kněží...
... co mohli mít Kanavan a Dyer společného? Kde je pojítko?
Nevím. Nevím.
Dobrý Bože.
Mohl by to být ten exorcismus. To McNeillovic dítě, Regan McNeillová.
Ten exorcismus na Prospect Street co dělal Damien Karras.
Ten co ho zabil.
- Promiňte! - Alice!
Ta řeč! Mohl byste to prosím, poručíku, dát Otci? Já už musím běžet!
- Co je s těmi světly? - Dobrou noc, Alice!
Dobrou noc, Otče.
Vaše řeč, Otče.
- Děkuji. - To je v pořádku.
Dáte si drink?
Já ano.
Věříte na posednutí, Otče?
Koho to zajímá? Starám se dost o děcka co potřebují stipendia.
- Promluvím s Paulem Morningem, pokud chcete. - Kdo je to?
Je to náš kaplan tam v nemocnici.
Jednou už provedl exorcismus. Na Filipínách.
- Říká se, že přes noc zešedivěl. - Je to pravda?
- Co to má s tímhle společné? - No, zmínil jste se o tom exorcismu.
Jako o pojítku.
- S lidmi, co byli zavražděni? - Správně.
Joe a Damien Karras si byli velmi blízcí. - Ano, já vím.
Joe byl také přítelem McNeillových.
- A Otec Kanavan? - Otec Kanavan dělal tehdy mou práci.
Dal Damienovi svolení k vyšetřování.
- A tak se dostáváme k tomu Kintrovic chlapci, Otče. - Ano?
Damien dal naší lingvistické škole kazetu a chtěl, aby ji pro něj analyzovali.
S hlasem McNeillovic dítěte, pravděpodobně posedlého.
Chtěl vědět, zda ty zvuky na kazetě jsou skutečným jazykem, anebo jen nějakou hatmatilkou.
Hledal důkaz toho, že McNeillovic dítě mluvilo jazykem, který nemohlo znát.
- A mluvila? - Ne.
Ta páska byla ve skutečnosti v angličtině. Ale pozpátku.
- Ale ten znalec, který to zjistil... - Byla Kintryho matka.
To není možné!
Pamatujete si, jak jste sem vešla, když ten kněz zemřel, paní Cleliová?
- Vy jste ten chlap s rádiem. - Ano, správně.
Pamatujete si jak jste sem vešla?
Pamatujete si, jak jste sem vešla a dotkla se těch sklenic?
Proč jste se jich dotkla, paní Cleliová?
Byl v této místnosti ještě někdo jiný?
Kdo tu byl?
To rádio není moje. Já mám novější.
Ten muž v izolaci... No ten, na kterého jste se podíval...
Ten na kterého jste se podíval.
Přivezla ho sem policie před patnácti lety.
Našli ho bloudit po C&O kanálu.
Tam dole při Key Bridge.
Ano, úplná amnézie.
Ten muž v izolaci...
Ten, na kterého jste se podíval.
Přivezla ho sem policie před patnácti lety.
Našli ho bloudit po C&O kanálu.
Tam dole při Key...
Chtěl jste mi něco říct?
Posaďte se, prosím.
Tlačí na vás tisk?
Ještě jsem neměl možnost přečíst si to.
Ponechám si je než se tak stane.
Nerad vynechávám odborné články. Jsou dobré.
Ten muž v izolaci...
- Ten, na kterého jste se podíval. - Ano.
Přivezla ho sem policie před patnácti lety.
Našli ho bloudit po C&O kanálu tam dole u Key Bridge.
Úplná amnézie. Bez identifikace. Přivedli ho sem.
Jeho stav se zhoršoval. Ke konci byl zcela katatonický.
Úplně mimo. Ale nedávno...
Teda...
... zhruba tak před šesti týdny se z toho začal pomalu dostávat.
Každým dnem mu bylo lépe. Jen trochu, ale lépe.
A potom začal být z ničeho nic násilnický. Opravdu špatná správa.
Dávali jsme mu elektrošokovou terapii.
A když už byl v izolaci dva týdny...
- ... ale problém je ten, poručíku, že... - Ano?
Říká, že je blíženecký vrah.
Chci spis toho muže.
Sežeňte ho! Ihned!
Chtěl jste vědět něco o muži v cele 11.
Pokuste si vzpomenout. Pamatujete se, co měl na sobě, když ho přivezli?
- Tomu už je dost dávno. - Byl oblečen jako kněz?
- Jako kněz? - Jevil nějaké známky zranění, jako krev nebo pohmožděniny?
- To by bylo ve spisu. - Není to ve spisu! Není!
Dva muže na každý obvod. Celý den je střídejte.
Při narušení jednoho muže dovnitř ke vstupním dveřím, druhého ven.
Požádejte georgetownské Jezuity o zubní kartu Otce Damiena Karrase.
Zjistěte zda testovali jeho sliny. To by nám mohlo poskytnout pozitivní identifikaci.
K čemu to, pane?
Pane, jste v pořádku?
IV tým na NICU. IV tým na NICU.
- Jste v pořádku? - Jo.
Otec Karras...
... byl jezuitským psychiatrem na georgetownské univerzitě.
Ten muž byl svatý. Byl to můj nejlepší přitel. Měl jsem ho rád.
Před patnácti lety skočil z okna anebo mu pomohli skočit...
... a padal dolů po těch dlouhých schodech při Car Barn.
Atkinsi...
Já to viděl...
Díval jsem se na něj...
... jak umírá.
Myslím si...
... že ten muž v cele 11...
... je Damien Karras.
Je to báječný život.
Kdo jste?
Já jsem nikdo.
A každý.
Jste Damien Karras?
Aha, nemáte o něm žádné lékařské záznamy, viďte?
- Žádné nudné otisky. - Jste Karras?
Já jsem blíženecký vrah James Vennamun.
- Blíženec je mrtev. - Ne, ne úplně.
Pamatujete si na Karen?
Na ty malé stužky v jejích vlasech. Žluté stužky.
Já jsem ji zabil.
Konec konců bylo to nevyhnutelné, nebo ne?
"Božství určuje naše osudy" a tak dále.
Vyzvedl jsem ji v Richmondu.
A vyhodil jsem ji na městském smetišti.
Něco z ní. Něco z ní jsem si ponechal.
Jsem spasitel.
Měla hezké šaty. Malou rolnickou blůzu, růžovou...
... s bílým volánkem.
Stále ji občas slyším křičet.
Myslím, že mrtví by měli držet hubu, pokud nemají co říct.
Taky jsem zabil toho černošskýho kluka, tam u řeky.
A ty kněze.
Ó ano, jejich jména začínala na K.
Na tom mále jsem byl alespoň schopen trvat.
Chápete, že byli mimo mé obvyklé trasy. Já zabíjím náhodně.
V tom je to vzrušení. Žádný motiv. To je pravá zábava.
Ten černošský kluk a ti kněží, to bylo něco jiného.
Byl jsem nucen zabodovat na účet...
... tedy...
... přítele.
- Jakého přítele? - Přítele odtamtud.
Tam na druhé straně člověk potřebuje přítele. Je tam plno utrpení.
- Umí bít krutí. - Kdo jsou "oni"?
Na tom nezáleží. Nemohu vám to říct. Je to...
... zakázáno.
Dělám to dost dobře. Nemyslíte?
Vlastně proč ne? Konec konců...
... mě učil sám mistr.
Kdo je to?
Ten Jediný.
Je jenom jeden.
- A kdo je vlastně ten Damien o kterém jste se zmínil? - Nevíte?
Nevím nic kromě toho, že musím zabít otce. Musím jej zahanbit.
Říkají noviny těm vraždám blíženecké?
Musíte je přinutit, aby to udělaly, poručíku. Je to důležité.
- Blíženec je mrtev. - Ne, nejsem. Já žiju!
Chodím! Dýchám! Podívejte se na mě!
Podívejte se na mě a řekněte mi, co vidíte!
Vidím muže, který vypadá jako Damien Karras.
Pokud byste se díval očima víry...
... viděl byste mě.
- O čem to sakra mluvíte? - O vaší slepotě.
Poručíku, řekněte tisku, že jsem Blíženec, nebo vás potrestám.
- Potrestáte mě? - Ano.
- O čem to mluvíte? - Tancujete?
Cože?
Mám rád hry.
Ty dobré. Shakespeara.
Nejvíce se mi líbí Titus Andronicus. Je úžasná.
Mimochodem...
... víte o tom, že mluvíte s umělcem?
Někdy svým obětem dělám speciální věci.
Tvořivé věci.
Samozřejmě, to vyžaduje znalosti a hrdost na svou práci.
Například:
Useknutá hlava dále vidí...
... přibližně dvacet sekund.
Takže když mám nějakou co kokrhá...
... vždy ji držím tak, aby viděla své tělo.
Je to něco navíc, co dávám bez příplatku.
Musím přiznat, že se na tom vždy směju.
Život je zábava.
Ve skutečnosti je to báječný život...
Pro některé...
To je ale smůla s Otcem Dyerem.
Víte, já ho zabil.
Je to zajímavý problém, ale konečně to fungovalo.
Nejdříve trochu starého dobrého succinyIchoIínu...
... aby člověk mohl poracovat bez rušivých vvlivů.
Potom tři stopy dlouhý katetr...
... zavedený přímo do menší vena cava...
... nebo větší vena cava. Je to otázka chuti, nemyslíte?
Katetr se pak pohybuje žilou...
... v podpaždí až k žíle co vede přímo do srdce.
Potom už jen podržíte nohy vzhůru a ručně tlačíte krev...
... z rukou a nohou do katetru.
Na konci je třebat protřepat sraženiny. Není to dokonalé.
Bojím se, že trochu krve tam zůstane.
Nehledě na to...
... konečný efekt je zarážející.
A není to právě to, na čem na konci záleží?
Ale samozřejmě. Dobrá šou, poručíku. Efekt!
A potom...
... je na řadě hlava, bez toho, že by byla prolita co jen kapka krve.
A tomu já říkám šoumenství, poručíku.
A nikdo si toho samozřejmě nevšimne. Perly...
Ale, jak vidím, galerie trochu šumí.
To je v pořádku. Rozumím tomu.
Byl jsem hloupý.
Dobře tedy, trochu pro vás věci oživím, poručíku.
Mistr mi háže odrobinku ze svého stolu.
Malá odměna za věrnou službu.
Trochu zábavy.
Něco náhodného, něco podle mého gusta.
Dobrou noc, měsíci. Dobrou noc, vzduchu.
Dobrou noc, Amy.
Říká její růženec.
Její růženec?
- Omdlel. - Zase?
- Bože, vždyť on krvácí- - Ten muž v té cele...
... zná podrobnosti o vraždě dívky, co se stala před mnoha lety.
Blíženecká vražda, o které si nikdy nepsalo v novinách.
Proklatě! Má zlomený nos!
Když jsem vám řekl, že muž v cele 11 omdlel, něco jste řekla.
Opravdu?
- Ano, myslím, že jste řekla "zase?" - Možná.
- Už se to někdy stalo? - Ano, stalo.
Víckrát?
Ne, ve skutečnosti ne. Pouze tento týden.
Myslím, že poprvé to bylo v neděli.
- A potom? - Hned další den.
- Pokud chcete přesný čas, je... - Ve vašem harmonogramu.
- Správně. - Ještě někdy se to stalo?
Včera brzo ráno, těsně předtím, než... - Ano. To souhlasí.
Je mi to moc líto.
Když se něco takového stane, vypadá to jako normální spánek?
Na tom chlapovi není nic normální.
- Zdá se, že jste tím trochu potěšena. - No, je to dost nevšední.
Jeho vnitřní systém se moc zpomalil.
Jeho puls, teplota...
... dech.
Ale zrychluje se vlnová aktivita jeho mozku.
Zrychluje?
Dobře, nechte si to do víkendu.
- Jste moc milá. - Jsem děvka.
Řekla jste někdy muži v cele 11 o Otci Dyerovi?
- Ne, samozřejmě, že ne. - Mohl mu to říct někdo jiný?
- Proč by to někdo dělal? - Nevím.
Já také ne.
- Ještě jednou děkuji, slečno. - Proč jste ho udeřil?
- Šetřte si tu ruku. - To udělám.
Spas svého služebníka.
Jednou to řekl náš přítel z cely 11.
- Spas svého služebníka? - Pořád mi to probíhá hlavou.
- Divný výraz. - Divný byl způsob, jakým to řekl.
A jak?
Bylo to jeho hlasem. Byl tak jiný.
- Jak jiný? - Zněl tak slušně a příjemně.
Zcela jinak.
V jeho hlase bylo tolik emocí. Znělo to jako...
Nevím. Jako zoufalství.
A co ještě řekl tímto hlasem?
Už jenom jedno.
A co to bylo, slečno?
Řekl: "Zabij to!"
Můj Bože, spas služebníka svého, jenž v tebe věří.
Nechť najde v tobě věž opevněnou před tváří nepřítele.
Hospodin jest mým světlem a spásou.
Hospodin jest ochráncem života mého.
Mého života.
A ježíš řekl tomu posednutému muži:
"Jak se jmenuješ?"
A on odpověděl: "Legie, neboť je nás mnoho."
Mnoho.
- Dobrou noc, tati. - Dobrou noc, Julie, drahoušku.
- Je už tak pozdě. - Ano, to je.
Moc pozdě.
Bože! Já se snad nevyspím!
- Co sakra chcete? - Promiňte. Promiňte, prosím.
Nestačí, že mě v půl šesté budíte na snídani?!
- Je mi to líto. - Líto? Myslím, že to děláte schválně!
- Jak se jmenujete? Budu si stěžovat. - Jmenuji se Amy Keatingová. Dobrou noc!
Andělé milosrdenství. Koňský hovno!
Jste v pořádku?
Ano, jsem v pořádku. Jsem jen trochu podrážděná, to je vše.
Až ke středu byla rozpárána.
Rozřezána...
... a všechny její důležité orgány byly odstraněny.
Vrah jí potom vložil do těla...
... různé věci a zase ji zašil.
Různé věci?
Růžence. Katolické růžence.
Poručíku!
Dostal jste mou správu?
Nechal jsem ji u Keatingové.
Hodná holka. Dobré srdce.
Ano! O tomto mém těle...
Váš přítel.
Byl jsem tam...
... tak strašně mrtvý v tom elektrickém křesle.
Nelíbilo se mi to! Vám by se to líbilo? Rozčilovalo mě to!
Tolik toho bylo ještě třeba zabít a já jsem zatím
bloudil v nicotě bez těla.
Ale potom přišel...
... no vždyť víte. Můj přítel. Jeden z nich.
Ti ostatní tam. Ti krutí.
Mistr.
Myslel si, že by má práce měla pokračovat.
Ale v tomto těle.
Ve skutečnosti právě v tomto těle.
Nazvěme to mstou.
Jistým problémem exorcismu...
... při kterém váš přítel otec Karras odstranil z těla dítěte jisté části.
A ty jisté části nebyly vůbec potěšeny, abych se o tom zmínil jen krátce.
Jen velmi krátce.
A tak Mistr, můj přítel,
navrhnul tento malý plán, abych se mohl vrátit zpět.
Abych vytvořil kámen úrazu, skandál...
... a vnesl hrůzu do očí těch, kdož hledají víru.
Tím, že použiju tělo tohoto svatého kněze...
... jakožto nástroj... Vždyť víte, mé práce.
Ale důležité je...
... že váš přítel Otec Karras nevýslovně trpí...
... když vidí, jak párám a řežu a znetvořuju nevinné!
Jeho přátele! Znova a znova!
A zas a zas!
On je uvnitř s náma!
Nikdy neodejde!
Jeho bolest neskončí!
Ach, jsem to ale laskav. Křičel jsem?
Promiňte, prosím.
Jsem blázen.
Tak tedy...
Kde jsem to přestal?
Ach, ano. Mistr.
Byl hodný, víte?
Seznámil mě s naším společným známým, Otcem Karrasem.
Ne moc dobře. Bojím se, že...
tehdy se, jak se říká, právě chystal zemřít.
Takže...
... když se Karras chystal opustit své tělo...
Je to pravda?
Mistr mě vložil dovnitř.
Působilo to dost rozporuplně, když lékaři řekli, že je Karras mrtev.
On byl mrtev, v technickém slova smyslu.
Chci říct - nadešel jeho čas.
Chtěl ven. Ale já byl uvnitř.
Trochu traumatizující, to ano. Koneckonců mozek se mu za chvíli změnil v huspeninu.
Nedostatek kyslíku a tak dále. Rozumíte?
Stálo mě to hodně,
abych se konečně dostal z té malé laciné rakve!
Slib chudoby, jak nechutné.
No ale nevadí.
A nakonec trochu drsného humoru...
... a veselé úlevy když mě starý Bratr Fain,
který se staral o tělo, viděl lézt ven z rakve.
Smích nás drží při životě, nemyslíte?
Úsměvy a trocha dobré nálady.
Ale potom to byla už jenom samá smutná pondělí, bohužel.
Karrasovy mozkové buňky byly tak poškozeny.
Tolik je jich ztraceno.
Být duchem nestačí, jak vidíte.
Není v tom žádné kouzlo.
V této umělé krabici které říkáte svět...
... se můžeme něčeho dotknout pouze skrze tělo, víte?
Musíme se prodírat neurologickými systémy, mozky, které pracují...
... a váš přítel byl téměř za hranicí vzkříšení.
Dalo to hodně práce regenerovat ty jeho malé nanicovaté mozkové buňky.
Trvalo mi to patnáct let!
Tolik let.
A teď je ze mě jen cestovatel.
Takový, co se pohybuje.
Zdá se mi o růži.
A o tom, jak dlouze padám se schodů.
Nevěřím, že jste blíženecký vrah.
To bylo od vás jasné pozvání do tance.
- Co to má znamenat? - Nevadí.
Každopádně, nedávejte mi vinu za toho blbého Templa.
To byla sebevražda. Ten člověk byl náměsiční slaboch.
Ale i tak mi pomohl.
Jsou zde bohoslužby? Rád bych se zúčastnil.
- Temple vám pomohl? - Ale jistěže! Přivedl vás ke mně.
Řekl jsem mu, že pokud se mu nepodaří přesvědčit vás, abyste sem přišel,
tak bude nevýslovným spůsobem trpět.
Řekl jsem "bolestí, již si nelze ani představit."
Ten ubohý pověrčivý blázen mi věřil. Ale nemohl unést ten tlak, víte?
- Jaký tlak? - Tlak mého nenapodobitelného já.
A některých dalších úkolů, jež jsem pro něj měl, jak už jsem řekl.
Leccos. Maličkosti.
To Temple vás dostal z této cely?
Kdo vám pomáhá ven?
Jenom přátelé.
Staří přátelé.
Řekněte tisku...
... že já jsem Blíženec, poručíku. Je to poslední varování.
- Shodou okolností vám mohu pomoci. - Pomoci v čem?
Ve vaší nevíře.
Jsem unavený.
Jsem tak unavený...
Bille, pomoz mi!
- Damiene? - Ne!
Malý Jack Horner.
Dětská hra, poručíku.
Otce Morninga, prosím.
Jime, nemohu to přečíst...
Korner. K- O-R-N-E-R.
Zavolám znovu.
Uvidíme se později, aligátore.
Srdíčko, pojďme zpět do vašeho pokoje.
Máte čas...
To je ono.
Hezky pomalu.
- Jak se odsud dostavate ven? - Staří přátelé.
Staří přátelé.
Jsem cestující, stále v pohybu.
Staří přátelé. V pohybu. V pohybu...
Neslyšela jsem to. Řekněte to znovu, prosím...
- Zapněte světlo! - Maminko!
Všemohoucí Bože! Co to děláte? Zbláznil jste se?
Co to ksakru s váma je?
- Já chci svou maminku. - Samé hračky.
Je to snad zločin?
- Po někom jde. Ale po kom? - Ke své rodině se chováte stejně?
Vy neodcházíte? Odejděte, prosím! Nemohu se dočkat až odejdete!
To byla od vás jasná pozvánka do tance.
- Do tance... Do tance... - Julie.
Haló?
Bille, ahoj, miláčku. Kde...
Dobře, srdíčko...
To byl Bill. Jede k nám ošetřovatelka s nějakým balíčkem.
Danny, nasedej do auta! Rychle! Pohyb! Pohyb! Pohyb! Jedeme!
Objeď to!
Proraž to, když je třeba! Zpátky! Zpátky ty zkurvy... Zmiz!
To musí být ta ošetřovatelka.
Jdi zezadu!
- Ahoj, tati. Mami, táta je doma. - Co to má znamenat?
Billy, co se děje?
- Jsem blázen. To je jediné vysvětlení. - Alespoň jsi upřímný.
- Začněme od začátku. - To je v pořádku.
Ne, není to v pořádku. Co má znamenat ta ošetřovatelka?
- Jaká ošetřovatelka? - Jsem tak unavená.
Á, ahoj Stevie! Museli jsme už jít...
- Julie! - Tatínku, telefonuju...
- Promiň, neslyšela jsem tě... - Bille...
... co je tohle za ošetřovatelku? Otevřu jí dveře, a ona omdlí!
A pak když se probere, ptá se: "Kdy se jde do postele?"
Pomozte mi, prosím.
Už je čas do postele?
Tak tedy zůstane na večeři nebo co?
To je v pořádku, Danny. OK.
Katatoniky je tak lehké posednout.
Čekal jsem na vás, poručíku. Chtěl jsem, abyste viděl tohle.
JuIie!
Tati!
Můj Bože! Babičko! Tati!
Co to má znamenat?
Morningu!
Zase ty!
Přerušil jsi mě.
Přišel jsi zachránit božího služebníka?
Nuže, já musím zachránit svého. Svého syna, Blížence.
Má ještě co na práci. Mnohem víc.
Ale pojďte dál, Otče Morningu.
Vejděte do noci.
Tentokrát prohraješ.
Ve jménu Otce... i Syna...
...and of the HoIy Spirit.
Amen!
Spas svého služebníka, jenž v tebe věří, ó můj Bože.
Nechť najde v tobě, ó Pane, věž opevněnou před očima nepřítele.
Otče náš, jenž jsi na nebesích...
... posvěť se jméno tvé.
Přijď království tvé.
- Buď vůle tvá... - Nyní se tedy modlíme, jak vidím.
Dobré modlitby. Myslíš, že ti pomohou, jako kdysi?
Nuže, já se také umím modlit.
Cítíš, jak se ti mé malé modlitbičky plazí nahoru páteří?
Upocené mumlání mých růženců... Lidská srdce, jež jsem vzal sebou do pekla...
Vyháním tě, nečistý duchu!
Jakož i každou ďábelskou sílu nepřítele. Každý přízrak z pekel.
Ve jménu našeho pána Ježíše Krista.
To on ti poroučí. Ten, který uklidnil moře a bouři.
Ten, který tě shodil s nebe do hlubin pekelných. Tebe, zloděje života.
Tebe, původce bolesti.
Tebe, narušitele spravedlnosti, nevinosti a mládí.
Tebe, sploditele smrti.
Zapřísáhlého nepřítele veškerého lidstva!
Já ti poroučím!
Allertone?
Sestro...
Julie ať tě netrápí. Dostaneme ji.
Modli se za mě, Damiene...
Jsi svobodný.
Myslel sis, že svého přítele kněze zachráníš?
Můj Bože, pomoz!
- Pomoz mi. - Pomohl jsem tvé nevíře?
Ó ano...
Ano, věřím.
Věřím ve smrt.
Věřím v nemoc.
Věřím v nespravedlnost a nelidskost.
A v mučení, hněv a nenávist.
Věřím ve vraždu! Věřím v bolest!
Věřím v krutost a nevěru!
Věřím ve sliz a smrad...
... a v každou shnilou... ... skaženou věc...
... a v každou možnou ohavnost...
... a zkaženost, ty zkurvysynu!
Věřím...
... v tebe...
Můj Bože!
Ach, Bille...
Můj Bože!
Stáváte se nudným, poručíku. A bláhovým.
Nechte si své modlitby. Bůh tu teď s námi není.
Je zde jenom temnota. A vaše smrt.
Spas sveho služebníka...
... který v tebe věří, můj Bože.
- Ty! - Damiene, bojuj s ním!
- Sbohem, poručíku. - Damiene!
Bojuj!
- Bojuj! - Nemůžeš vyhrát!
- Zemře. - Ne!
Bille, teď! Střílej! Zabij mě!
Vyhráli jsme...
Bille...
Nyní mě osvoboď.
Překlad anglických titulků a korekce dialogů: Don_Roberto 2005 = tommie@post.sk =